TILL PETER... Den bästa inspektör Clouseau.
Han går in.
Inspektören.
Kommissarien.
Välkommen kommissarien!
Trevligt att se er. Er förklädnad är klar.
- Ni blir säkert nöjd. - Bra.
Inspektör Clouseau är här.
Kommissarie!
Jag såg några intressanta näsor där borta.
De är för amatörer. Jag har bättre näsor.
Ni har alltid haft näsa för näsor.
Alla hjärtans dag-näsorna är inte klara, men jag har ändå några fina exemplar.
Prova den här. Den är underbar.
Inspektören?
Så där ja.
Vad tycker ni?
Den kallas "The Way We Were" och ingår i Streisand-kollektionen.
Tycker ni om den?
Inte jag heller. Förlåt, jag fick nästan med er näsa.
Prova den här i stället. Den faller er nog i smaken.
Den passar ert ansikte. Perfekt för era drag.
Vad säger ni?
Den kallas "Fyllbulten".
Blodkärlen ser rätt verkliga ut, eller hur?
Jag är särskilt stolt över de stora porerna. Titta på den här.
Jag var inte heller så förtjust i den.
Det saknas nåt. Den här då?
- Fin, va? - Vilken näsa.
Ni har näsa för näsor.
Jag vet direkt om den är rätt eller inte.
Den kallas "Inky Dinky Doo".
Vad passar till den här?
Den här håller er varm. Den är snygg ihop med näsan.
Den är för rättslig.
Jag vill ha nåt mer... Vad heter det?
Det ordnar doktor Balls.
Auguste! Titta vad du skapat.
Du är ett geni.
Vänta. Det saknas nåt.
Ni behöver tänder. Ni får dem på köpet.
Hur ser de ut?
- Perfekta! - Ser man på.
Du är ett geni. Min kära pojke.
Han är kvar därinne. Vad gör vi när han kommer ut?
Skugga honom.
Martha! Kom och slå in kommissariens inköp.
Jag har fått nya lösben också.
Ni får en arm och ett ben för endast 900 franc.
Erfarenheten har lärt mig att ett lösben kan komma i vägen.
Martha, du minns väl kommissarie Clouseau?
Jag har aldrig sett herrn tidigare.
God kväll, Martha.
Jag tror inte mina ögon.
Er man är ett geni, madame.
Slå in det här, är ni snäll. Och jag vill ha den där näsan.
- Omöjligt. - Det får kosta vad det vill.
Det är den fulaste näsan jag nånsin har sett.
Den är så vidrig att den är ett mästerverk.
Det är också Marthas egen näsa.
Gratulerar, madame. Den passar er.
Tack, kommissarien.
Jag hämtar räkningen.
Vad har du gjort, Auguste?
Vänstra klacken är uppbyggd för extra höjd och auktoritet.
Men hemligheten ligger i högra klacken.
Det klumpfotade intrycket uppnås genom en inbyggd fjäder
som hugger in i fotleden och orsakar oerhörd smärta.
- Realistiskt, inte sant? - Hur snart kan jag få ett par?
De är klara på onsdag.
Stort tack, Auguste. Även till er, madame.
Tycker ni om handen? Ni får den med skorna.
Den kan komma till hands vid eventuella handjobb.
- Vi ses snart, inspektören. - Kommissarien.
Adjö. Vi ses snart.
Jag kan inte stå upp!
Jag har aldrig haft så här ont.
Ska jag kyssa bort det onda?
Så ont gör det inte.
För tredje gången i mänsklighetens historia,
har världens största diamant, den berömda Rosa pantern, stulits.
Sedan Akbar den stores välde på 1100-talet,
fram till den kupp som just utförts
av den före detta översten, numer president Haleesh,
har Rosa pantern symboliserat familjen Kurfilis regerande
i det lilla landet Lugash i Mellanöstern.
- Kommissarie Dreyfus. - Visa in honom.
Jag kom så fort jag kunde, polismästaren.
Jag uppskattar det.
- Har ni hört om stölden i Lugash? - Rosa pantern?
Självklart. Det står i alla tidningar.
De anhåller nog snart om vår hjälp att fånga tjuvarna.
Lugash president har redan anhållit om vår hjälp.
Jag förstår. Hur många män vill han att vi skickar?
Endast en. Inspektör Jacques Clouseau.
- Han får ta nästa plan. - Givetvis.
Borde vi inte skicka nån som är lite mer konventionell...
Inte för att jag vill förringa Clouseaus insatser,
men med tanke på det spända läget i Mellanöstern...
Jag känner till det spända läget mellan er och Clouseau.
Men har de begärt Clouseau, så ska de få Clouseau.
Ni har fingret i mitt bläck.
ROSA PANTERN STULEN IGEN
Vad gör han därinne?
Hallå!
Vackert väder, eller hur?
Jag trodde att ni hade blivit av med er fixering vid inspektör Clouseau.
Det trodde jag med, doktorn.
Har det hänt någonting som orsakat återfallet?
Nej, inte någonting.
Någon, nämligen han.
Nej, ni har nog rätt.
Någonting. Han är ett ting.
Har ni återfått er tvångstanke att döda Clouseau?
Jajamän.
Tanken på en värld utan Clouseau fyller mig med glädje.
Som en evig sommar.
Min själ berusas av...
- Dina ögon. - Vad?
"Min själ berusas av dina ögon."
Det är texten till "You Go to My Head".
- Ursäkta. - Ursäkta aldrig Cole Porter.
Ert undermedvetna har bekräftat vad vi redan visste.
- Att Clouseau finns i mitt huvud. - Just det.
Hur har ni tänkt att få bort honom därifrån?
Jag tänker inte tänka.
Det är tänkt att ni ska tänka ut svaren.
Polismästaren vill skicka honom till Lugash. Låt honom sköta det.
Jag vill inte veta. Jag vill inte vara där.
Jag vill vara här hos er.
Vad tänker ni på, doktorn?
Det var inte Cole Porter utan Gillespie och Coots.
- Polismästaren är här. - Visa in honom.
Varsågod.
Det gäller Rosa pantern-stölden.
Till er tjänst, polismästaren. Får jag bjuda på en liten cigarr?
Strunta i dem. Låt dem bara rölla.
Läs det här noggrant och ge mig er åsikt.
Jag ska läsa min åsikt och noggrant ge er er.
- Har ni eld? - I översta lådan till vänster.
Jag dansar i riset
Dansar bara i riset
Tillåt mig.
Ursäkta mig.
Clouseau vill ha skjuts till flygplatsen.
Kör honom. Låt Lugash president oroa sig över sitt blodtryck.
Han ska inte till Lugash.
Han ska med planet till London.
Han tror att Fantomen ligger bakom stölden.
Då sir Charles bor i England...
- Sir Charles bor i södra Frankrike. - Ska jag meddela det?
Det är lönlöst. Han säger bara: "Jag vet det."
Att tala förnuft med Clouseau
är som om Einstein skulle förklara relativitetsteorin för en apa.
Vet sir Charles om att ni kommer?
Nej, det blir en överraskning.
- Vad är det? - Din tändare poppar inte ut.
Den poppar ut när den når en specifik temperatur.
Vad är den specifika temperaturen?
Jag vet inte.
Du borde ha frågat fabriken. Den här utpoppningständaren
har nått sin specifika utpoppnings- temperatur men vägrar att poppa ut.
Bilägarens första regel - lär känna din bil.
- Men det är er bil. - Jag vet det.
Men utpoppningständaren är inte min.
Vore den min, så skulle jag veta utpoppningstemperaturen.
Clouseau försökte laga cigarettändaren.
Han tror att nån planterade en bomb i bilen.
Ja, nån borde ha... Jag menar, kan ha gjort det.
Han meddelade Scotland Yard att han skulle anlända förklädd.
Vilken typ av förklädnad? Förklädd till vad?
Det sa han inte.
Hur ska vi då känna igen honom?
TOALETTEN ÄR UPPTAGEN
Det här är kaptenen som talar.
Återvänd till era platser och spänn fast bältena.
Vi väntar turbulens. Tack.
- God morgon. Angenäm resa? - Ja, tack.
Kan jag hjälpa er?
Idiot!
Inspektör Clouseau. Drummond vid Scotland Yard.
Jag heter André Botot och är senapssäljare från Dijon.
- Vill ni ha skjuts, monsieur Botot? - Det vore snällt, mr Yard.
- Drummond. - Hur är Skottland nuförtiden?
Jag har släktingar från Skottland.
Min farmor kommer därifrån. Jag pratar flytande gaeliska.
I nattens mörker lyser månen så klar.
Inspektör McClaren, det här är monsieur Botot...
Från Dijon... God dag. Jag berättade just för inspektör Yard
om min svärfars syster på min inspektörs sida.
Äntligen! Mitt eget hus. Min egen swimmingpool.
Min egen 97-58-97.
- Telegram. - Läs upp det.
"Käre polismästaren. Grattis på födelsedagen."
"Njut av 1400 kilo gelé."
1400 kilo gelé?
Det måste vara ett misstag.
Var ska jag göra av all gelé?
Bara Clouseau skulle vara dum nog att skicka mig så mycket gelé.
Inspektör Drummond vid Scotland Yard.
Hoppas jag inte väckte er.
Det gör inget. Ni gjorde mig faktiskt en tjänst.
Vem är det?
- Vad kan jag stå till tjänst med? - Det gäller inspektör Clouseau.
Enligt MI5 så har libyska agenter hört rykten om
ett eventuellt mordförsök på Clouseau.
Jaså? Vem mer vill döda honom?
Jag menar, vem ligger bakom det?
Det vet vi inte, men källan är pålitlig.
Vi har informerat Clouseau, men han skrattade bara och sa:
"Det rörliga fingret skriver."
Det kan betyda vad som helst.
- Vet du hur mycket klockan är? - Håll käft!
Inte ni. Säg mig, var är han nu?
På sitt hotell, men han måste återvända till Paris.
Tills ryktet är bekräftat får han absolut inte resa till Lugash.
Kan jag få mitt "massage"?
- Vill du ha massage? - Ja, om det finns nåt.
Prova Tokyo Lil lite längre ner på gatan.
Fråga efter Passionsblomman Shirley, fjärilen från Yokohama.
- Varför det? - Du ville ju ha massage.
Ja, men jag vill att du ger mig det.
Jag ger inte massage.
- Du gav mig ett i morse. - Du har misstagit dig.
Försök inte några trick anglais med mig, monsieur.
Jag fick ett "massage" i morse från inspektör Quinlan vid Yard Scotland.
- Massage! - Det var du som gav det till mig.
- Du menar "meddelande". - Jag vet vad jag menar, din dåre.
Har du nåt "massage" till mig eller inte?
Nej, du har inget "massage".
Grouse-Moor Hotel.
Han gick just upp på sitt rum. Jag kopplar er.
Tack.
Ja, det här är kommissarie Clouseau.
Bäddronden, sir.
Vad var det ni sa?
Vad var det ni sa igen?
Ditt "massage".
Din telefön.
RES TILL LUGASH. DREYFUS
Till flygplatsen, tack. Kör fort som vinden.
Ska bli, sir.
Jag visste väl det.
Jag vill inte höra ett ord till.
Glöm då Clouseau...
- Nu räcker det! - Vad gör du?
Vad tror du? Jag ska göra vad jag har gjort varje morgon i två år.
- Det går inte. - Sluta tala om för mig
- vad jag kan och inte kan göra. - Gör som du vill.
Hoppas du gillar det nya poolöverdraget du beställde.
- Ni har begått ett misstag, översten. - Fel.
Kalla mig inte överste, överste Bufoni. Jag är president och ofelbar.
Det står i den nya grundlagen.
Som ni skrev när ni var överste.
Och ni var kapten, översten. Något ni kan bli igen.
Ja, herr president. Men att begära Clouseau...
Ett snilledrag. Han fann Rosa pantern sist och kommer att göra det igen.
Möjligen, men sen?
De tacksamma Lugashborna överöser mig, president Haleesh,
med beröm och sina döttrar.
Och försäkringsbolagen,
som redan betalat regeringens krav på 12 miljoner dollar
för stölden av Rosa pantern,
vad överöser de er med?
Varför sa ni inte det innan jag begärde Clouseau?
Ni talade inte om förrän nu att ni begärt hjälp
från en annan polisstyrka.
- Vi kan återta begäran. - Inte "vi", utan "ni".
Men det går inte. Clouseau är redan på väg till Lugash.
Nåväl, han kanske inte hittar Rosa pantern.
Han kanske inte når Lugash.
- Översten, ni skulle väl inte... - Jo, för att rädda presidenten.
Gör vad ni måste, översten.
Berätta det bara inte.
En presidents samvete måste vara rent.
Det förstår ni väl?
Som handen förstår handsken.
Åh, du store...
Försök att ta er samman.
Att bryta ihop så här är inte bra för hälsan.
Jag skulle inte vara här om jag vore frisk.
Jag syftade på ert blodtryck.
Jag förstår. Han är en sån galning, idiot, dåre...
En tursam dåre.
Skulle han trilla baklänges ner i en gatubrunn,
skulle han landa i Brooke Shields famn.
Halva London ligger i ruiner.
Lugash, ett litet hjälplöst ökenland,
- kommer nu att ödeläggas. - Ta er samman.
Jag försöker.
Ni vill inte hamna på dårhuset igen.
Nej, men tills jag skakat av mig Clouseau,
tills jag slipper honom för gott, är jag fördömd.
Jag kommer aldrig att le igen.
Frank Sinatra med Pied Pipers och Tommy Dorsey.
Jag bryter ihop och ni pratar gamla jazz-minnen.
De får bara störa mig i nödfall.
Nödsamtal till kommissarien.
Nöden är inte min, utan er.
- Jag har dåliga nyheter. - Vad?
Inspektör Clouseaus plan saknas.
- Är ni säker? - Ja, tyvärr.
Jag kommer på stubinen.
Adjö, doktor Longet.
Jag är en pånyttfödd man.
Botad och sund. Sund som en schweizisk franc.
- Goda nyheter? - Underbara nyheter.
Clouseaus plan kom aldrig fram. Troligen försvunnet till havs.
Han är borta ur mitt liv.
Jag ska skaka av mig honom för gott.
Jag vet. Mary Martin, South Pacific.
Hon är här. Kom in.
Det är ett misstag. Säg att jag är bortrest.
- Är det så klokt? - Är det klokt att prata med henne?
Ni var hans närmaste chef.
"Var." Är han verkligen historia?
- Det verkar så. - Det vore underbart.
Men en ihärdig reporter som Marie Jouvet...
Vad ska jag säga till henne?
- Att han var en idiot? - Nej.
Att han var världens turgubbe med en efterbliven musslas hjärna?
Givetvis inte.
Vi båda vet att han var en idiot,
men andra såg honom som den bästa detektiven sen Sherlock Holmes.
- Om jag säger som det är... - Gör det inte. Han är borta.
Låt dem ha sin hjälte. Det rör inte er i ryggen.
Är han verkligen borta?
Jag har en otäck känsla av att han endera dagen
kommer att ropa "Tittöt!" när jag öppnar bagageluckan.
Ni har inget val.
Tänk om jag inte klarar det? Ni vet hur känslig jag är.
Mina känslor bubblar under ytan, som en flytande mina.
- Jag kan inte göra det. - Det kan ni visst.
Kan jag göra det? Ja, det kan jag.
Nej, gör det ni.
Miss Jouvet.
Vad trevligt att se er.
Känn er som hemma. Öppna en mussla.
Hur skulle ni beskriva inspektör Clouseau?
Jag har aldrig känt nån som han.
Han var... Han var unik.
- Kan ni vara lite mer specifik? - Ja, men...
Han var...oortodox.
- På vilket sätt? - På alla sätt.
Kan ni ge mig ett exempel?
För att alltid vara beredd på en eventuell attack
bad han sin kinesiska betjänt att attackera honom
var som helst och hur ofta som helst.
Det är inte bara oortodoxt utan även bisarrt.
- Vilken knäppgök. - Håll käft.
Det ryktas om att ni två inte drog jämnt.
Visst hade vi våra motsättningar,
men när man arbetat ihop i 20 år
kan man inte alltid se...
Se på saker på samma sätt.
Var han en duktig detektiv?
Han var... Jag tyckte att han var...
Man kan inte bara säga...
Inga ord kan beskriva hur han egentligen var.
Vad sägs om "geni"?
Det är ett ord.
Modig?
Presidenten gav honom två tapperhetsmedaljer.
Just det.
- Det låter som en modig man. - Ja, nog låter det så allt.
Det sägs att han var atletisk.
Ja, ni skulle bara veta.
Svart bälte i karate?
- Svart bälte? - Skicklig skytt. Född ledare.
Jag är så ledsen, kommissarien.
Han gråter.
Det här är Bruno. Jag vill ha ett möte.
- Med vilka då? - Allihopa.
Visst, chefen.
Så det ingick i ert jobb att attackera honom?
Ja.
Cato, jag har tagit över fallet igen.
Nu ska vi gillra fällan, fånga mördaren
och bevisa för världen att Maria Gambrelli är oskyldig till mord.
Vi måste trappa upp träningen.
Attackera mig när som helst och var som helst. Var skoningslös.
- Blev aldrig nån skadad? - Visst. Jag, för det mesta.
Men en gång importerade maffian en ninja.
Inspektören trodde att ninjan var jag.
- Stackars ninja. - Jag lider med honom.
Nu när er chef är borta, inga fler smygattacker.
Ni måste vara oerhört lättad.
Inte helt.
När man gjort nåt så länge saknar man det, även om det gjorde ont.
Vad tror ni hände inspektören?
Ingen aning.
Hos inspektör Clouseau.
Ett ögonblick.
Det är till er.
Det här är inspektör Duval. Jag har upplysningar.
Clouseaus före detta assistent, Hercule Lajoy,
bor på en husbåt som kallas Mölen.
- Hercule Lajoy? - Vem är det som frågar?
- Marie Jouvet. Jag är tv-reporter. - Jag vet vad du är.
Får jag stiga ombord? Jag vill prata med dig.
- Vill du att jag svarar dig? - Givetvis.
Hur kan jag svara dig? Jag sover ju.
Jag väntar tills du har vaknat.
Då så.
Du är ännu snyggare i verkligheten än du är på teve.
Tack.
Jag vet inte varför, men det känns som om du väntade mig.
Clouseau har försvunnit. Du är reporter.
- Elementärt. - Så talar en sann polisman.
En pensionerad polisman.
- Får jag slå mig ner? - Gör som du vill.
Du arbetade med Clouseau.
Ja, han var unik.
Intuitiv? Följde han sina instinkter?
Jag vet inte vad han följde, men han var vår mest framgångsrika polis.
Han gjorde allting tvärtemot.
Fakta, Hercule.
Det är det enda viktiga.
Utan fakta är en brottsutredning
inget annat än en gissningslek.
Lyssna på mig, så kanske du lär dig nåt.
Fakta i det här fallet är:
Chauffören hittades död i hembiträdets sovrum. Fakta.
Dödsorsak: fyra kulor i bröstet. Fakta.
Han sköts på nära håll med en Beretta. Fakta.
Maria Gambrelli hade mordvapnet i sin hand. Fakta.
Mordvapnet var registrerat i den avlidnes namn, Miguel Ostos,
och förvarades i handskfacket i Ballons Rolls-Royce.
Fakta.
Tjänstefolket har vittnat om att Miguel Ostos slog...
ldiot, du har pajat min pinne. Nu har jag inget att peka med.
De har vittnat om att Miguel Ostos ofta slog Maria Gambrelli.
Slutligen, ett edsvuret uttalande från monsieur och madame Ballon,
samt från all personal, varav alla har perfekta alibin.
Nå, Hercule... Vad är den uppenbara slutsatsen?
Maria Gambrelli dödade chauffören.
Din idiot! Det är omöjligt. Hon skyddar nån.
- Hur vet ni det? - Instinkt.
Men alla fakta...
Du glömmer bort det viktigaste faktumet - motivet.
- Han slog henne. - Han var spanjor.
Han slet av hennes klänning.
Skulle du döda nån som slitit av dig din klänning?
- Antagligen inte. - Givetvis inte.
Jag har inga som helst tvivel.
Maria Gambrelli skyddar nån.
Hittar man den personen, hittar man mördaren.
Och jag ska hitta mördaren före dagens slut.
Maria Gambrelli kommer att säga vem det är.
Clouseau hade rätt. Maria Gambrelli var oskyldig.
Clouseau hade alltid rätt i slutänden.
Men även han gjorde misstag på vägen.
Och nu är han försvunnen till havs.
Jag beundrade hans framgång, men hans metoder...
De gjorde narr av polisyrket, så jag slutade.
Men jag har ett bra liv. Jag hankar mig fram.
Jag chartrar båten till turister i augusti.
Saknar du inte spänningen?
Om jag gjorde det, varför agnar jag då inte kroken?
Tack, Hercule Lajoy. Jag gillar dig.
Du är inte så tuff som du verkar.
Jag gillar också Hercule, bara för att han är så tuff som han verkar.
Men om du vill gå till botten med det här fallet,
glöm dem som står på hans sida om lagen.
Leta rätt på skurkarna som han grep, eller inte grep.
Adjö.
- Titta gärna in igen. - Kanske det.
Man ser bara halva dig på teve.
- Tur att nederdelen är lika fin. - Ja.
- Hur går affärerna? - Bättre.
Det ser ljusare ut.
Clouseau försvinner. Affärerna går bättre.
Absolut!
- Marie Jouvet lägger näsan i blöt. - Än sen?
Vem vet? Vi borde skugga henne.
Hon är inte dum. Bara de bästa spanarna duger.
Visst.
Första gången jag träffade inspektör Clouseau var för 20 år sen i Cortina.
Jag hade råkat ut för en skidolycka.
Tyvärr råkade Clouseau bo på samma hotell.
Ursäkta mig. Mitt ben har fastnat.
- Var ni gift med inspektören? - Ja.
Kände ni sir Charles innan Cortina?
Bara ytligt.
Jag sätter 10 000 franc på
att Fantomen är här i Cortina. Kanske till och med i det här rummet.
Så spännande. Vad tror ni, mr Tucker?
Instämmer. 10 av hans senaste 15 offer har varit Angela Dunnings gäster.
Vad är det vi pratar om?
- Den ökände Fantomen. - Jag har aldrig hört talas om honom.
Han verkar vara en riktig rackare.
Inte många tjuvar är lika smarta som Fantomen.
Varje stöld är helt unik, men klassiskt utförd.
Men er teori var ju att han följde ett mönster.
Bara när det gäller Angela Dunnings partyn.
Men det finns en sak till som han alltid gör.
Det är hans signatur, eller visitkort som det kallas.
- Han lämnar alltid en vit handske. - Låter teatraliskt.
Om jag var Fantomen hade jag redan utsett mitt offer.
Jaså? Vem då?
Vem äger världens vackraste diamant?
- Det gör väl jag. - Just det. Rosa pantern.
Han kan inte motstå en sån klenod.
Då blir han besviken. Den är inlåst i mitt kassaskåp i...
Jag ber er, Ers Höghet... Avslöja det inte.
Jag hörde att det var en dispyt om äganderätten.
Den tillhör mig. Min far gav den till mig.
- Jag lämnar aldrig ifrån mig den. - Nej, varför?
Den nya regeringen hävdar att den tillhör folket.
De vill att den internationella domstolen avgör saken.
Jag kan stjäla diamanten, lämna en handske...
och så delar vi på försäkringspengarna.
Jag vill dansa. Ers Höghet?
Ja, gärna.
- Och ni, madame? - Ja, givetvis.
- Benet är bättre, sir Charles. - Vad?
- Ert ben verkar bättre. - Mycket bättre, tack.
Vet ni vad...
Det där är min öl.
Ni skilde er från Clouseau i maj 1964 och ett år senare...
Gifte jag mig med min drömman.
- Vem var det, älskling? - Du vet...
Den där karln som Clouseau påstod var Fantomen.
Ni måste ursäkta henne. Hon är dålig på namn.
- Han är hemskt snygg. - Hon har god smak.
- Varför trodde Clouseau att det var ni? - Ett anonymt telefonsamtal.
Jag förstår. Kom genast hit.
Sir Charles... Fantomen.
Nu har jag honom.
- Men han hade förstås fel. - Om vad då?
- Om att ni var Fantomen. - Självklart.
- Fel, men ihärdig. - Ja, det kan man säga.
Han var övertygad om att jag planerade att stjäla Rosa pantern.
När prinsessan Dala höll en maskeradbal i en villa i Rom,
var Clouseau där med sina män.
- Varmt... - Ja, du måste koka i den där.
Ja, du måste ha det varmt.
- Nåt misstänkt? - Nej, det är lugnt.
Mina män är överallt. De minglar både här och där.
Hur vågar du dricka i tjänsten? Vem är du?
- Walter. - Coff.
Sluta, annars ryker strecken.
- Stals Rosa pantern den kvällen? - Av en gorilla.
Det är jag!
Jag glömmer aldrig den gamla mannen som försökte korsa gatan.
Fortare!
Vad är det med dig? Kan du inte köra fortare?
De måste ha kört hitåt.
Tjafsa inte! Jag vet vart de åkte.
- Hur tar vi oss härifrån? - Vet inte. Jag har försökt.
- Hur tar vi oss härifrån? - Prova huvudvägen.
Jag tar huvudvägen, du tar småvägen. Hej så länge!
- Där är de! - Nej!
Ett tag verkade det som om Clouseau själv var Fantomen.
Han greps för stölden och fängslades.
- Han var oskyldig. - Oduglig, men oskyldig.
- Oduglig? - Inte sant, älskling?
Inte i allt. Han var skicklig på att sova.
- Svårt att tro. - Det är sant.
Han klantade sig nästan aldrig när han sov.
Oduglig! Frankrikes bästa polis!
Ja, det är svårt att tro.
- Tror ni han är död? - Hoppas inte det.
- Vad tror ni, sir Charles? - Män som Clouseau dör inte.
De är outplånliga. Precis som det ska vara.
- Varför det? - Vi behöver dem.
För att bibehålla vårt sinne för humor.
De är levande bevis för att hur illa det än ser ut,
kan man både överleva och vinna bara man är ihärdig.
Var målmedvetenhet nyckeln till hans framgång?
Det råder inga tvivel om det.
Han var en dåre men han personifierade det elfte budet.
- Det elfte budet? - "Du skall inte ge upp."
- Jag gillar det. - Jag trodde väl det.
Adjö.
- Hälsa gärna på igen. - Kanske det.
Er drömman är också en machiavellisk charmör.
Jag vet det. Tack.
Adjö.
- Ni körde förbi hotellet. - Ja.
- Men jag skulle ju dit. - Ser ni bilen som följer oss?
Ja, hur så?
De föreslog att jag släppte av er på en annan adress.
- Vad pratar ni om? - De snarare hotade mig.
- Hotade de dig? - En av dem visade mig sin revolver.
Vilka är de?
Kalla mig slarvig, men jag frågade inte vad de hette.
- Det här är kidnappning. - Ja.
Om jag ska vara ärlig...
Jag såg ingen annan möjlighet.
Ni kan få livstids fängelse.
Han viftade med en .38 Magnum.
Jag förstår mig inte på revolvrar.
Den revolvern gör stora hål i saker.
Valet var att kidnappa er eller bli skjuten.
Ärligt talat, jag skulle vara rätt ful och må rätt dåligt
med ett stort hål i mig.
- Trevligt att ni kunde komma. - Hade jag nåt val?
Tyvärr inte. Kom så pratar vi enskilt.
- Har jag nåt val? - Jag vill bara prata med er.
- Se upp. - Det gör jag alltid.
- Varför ringde ni inte? - Hade ni kommit?
För att se franska gudfadern? Jag är reporter.
Och en snygg sådan. Ta en simtur.
Kom så gör vi det bekvämt för oss.
- Slå er ner. - Kan jag få en drink?
- Har jag nåt val? - Tyvärr inte.
- Vad sägs om lite champagne? - Utmärkt. Gärna med en persika.
Champagne, och lägg i en persika.
Ja, sir.
- Persika i champagne var nåt nytt. - Väldigt sexigt.
- Vi tar två. - Ja, sir.
- Vad händer om persikorna är slut? - Nåt melodramatiskt.
l så fall nöjer jag mig med bara champagne.
Ni är bra enastående.
Det finns ett gammalt talesätt.
- Vad är det? - Snacka aldrig skit med en skitsnackare.
Jag vill bara att ni glömmer Clouseau.
- Ta av dig glasögonen. - Varför det?
Så jag kan se vad ni tänker.
Det tvivlar jag på.
- Varför ska jag glömma honom? - För att jag ber er göra det.
- Det duger inte. - Det borde det göra.
Och om jag vägrar?
När jag var i er ålder
brukade jag undra hur det skulle kännas
om jag plötsligt hittade en stor summa pengar.
- Har ni drömt om det? - Ja.
Jag drömde också om att nån skulle försöka muta mig.
- Vad gjorde du? - Jag var frestad.
- Det är en bra början. - Men jag sa nej.
- Inte så smart. - Jag är reporter.
Och en ärlig sådan.
Varför vill ni att jag glömmer Clouseau?
Jag vill att saker och ting förblir som de är.
Clouseau ställde till problem.
Ni kanske upptäcker att han fortfarande lever.
Eller är död. Jag kanske upptäcker att han mördades.
Ni har en vacker näsa. Lägg den inte i blöt.
Det är mitt jobb.
Tänk om ni måste göra er tv-sändning från en sjukhussäng?
Jag visste inte hur jag skulle reagera om ni hotade mig.
Jag har överraskat mig själv.
Ja, jag är inte rädd. Jag är arg.
Jag minns inte när jag var så här arg sist.
Jag är pressrepresentant och jag låter mig inte skrämmas av nån.
- Vem är det nu som är melodramatisk? - Vänta tills jag kommer hem.
- Vad ska ni göra? - Svimma eller spy. Kanske både och.
- Åtta mot fem att ni spyr. - Kör till.
- Kaxig dam. - Ja, sir.
- Snygg rumpa. - Jag tittade inte.
Det finns ett gammalt talesätt.
"Snacka aldrig skit med en skitsnackare."
Ja, rumpan var snygg.
Får jag gå upp nu?
Hon hade inte alls snygg rumpa.
- Vad vill ni att jag gör? - Grip honom.
- För vad då? - Han kidnappade mig.
- Bevis? - Fråga taxichauffören.
Ni sa att han kidnappade er.
Brunos män tvingade honom. De var beväpnade.
- Såg ni vapnen? - Nej, men taxichauffören sa...
Ni talar säkert sanning.
Men monsieur Langlois kommer säkert att förneka det.
Monsieur Langlois?
- Det hela inskränker sig till... - Hans ord mot mitt.
Exakt!
I vissa kretsar väger monsieur Langlois ord tungt.
Ni är upprörd så jag struntar i piken.
Upprörd eller inte, piken kvarstår.
Jag föreslår att ni åker hem och glömmer det hela.
Ursäkta mig.
Jag ska åka direkt till mitt kontor
och rapportera hur maffiabossen kidnappade mig
och hur kommissarien vägrade att göra nåt åt saken.
I min åsikt vore det inte så klokt.
Ja, men jag litar inte på er åsikt.
Miss Jouvet verkade lite upprörd.
Miss Jouvet börjar bli en riktig liten plåga...
lncidenten har inte ens tagits upp för utredning.
Om Bruno Langlois nekar till anklagelsen,
upprepar jag den gärna i vittnesbåset.
- Hon pratar om dig. - Ja.
Hon är bra modig.
Den franska gudfadern bör tänka sig för innan han utmanar mig i rätten.
Och kommissarie Dreyfus...
Om han verkligen är det dygdemönster som han utger sig för att vara,
varför har han inte förhört taxichauffören?
- Hon pratar om dig. - Ja.
Ju mer jag får veta om Clouseau,
desto mer vill vissa personer att jag lägger ned min utredning.
Hittills har jag inga belägg för nåt brottsligt,
men jag rubbar jämvikten och folk börjar bli nervösa.
En sak är säker. Jag fortsätter rubba tills jag har svaret.
God kväll.
Clouseaus residens. Det här är Cato.
Jag är i Miami Beach och firar det kinesiska nyåret med min farmor.
Lämna ett meddelande efter tonen.
Ska det vara nåt från Avon?
Ni!
Ja, tyvärr.
Clouseaus residens. Det här är Cato.
Jag är i Miami Beach och firar det kinesiska nyåret med min farmor.
Lämna ett meddelande.
- Förlåt. - Jag är van vid det.
Det här är professor Auguste Balls i Paris.
Din österländske roffare!
Försök inte med nån flygkrasch. Han gömmer sig för att slippa betala.
Får jag inte 4 000 franc före fredag, stämmer jag honom.
Stoppa det i din opiumpipa, din kluriga kines.
Vem tusan är professor Auguste Balls?
Inspektör Clouseaus officiella leverantör av förklädnader.
- Vad är en roffare? - Bedragare.
- Toppen. - Att kallas bedragare?
Några av mina bästa vänner är roffare.
- Förlåt att jag bröt mig in. - Det gör inget. Det håller mig alert.
- Vill ni ha en kopp te? - Nej, tack.
- Jag behöver en huvudvärkstablett. - Jag ringde först.
Jag trodde att ni hade åkt till er farmor i Miami.
Miami Beach. Hon driver en bingohall. Hon är en riktig roffare.
Jag trodde att jag skulle hitta nåt.
- Som vad då? - Som det här.
- Vet ni vilka de här är? - Hans föräldrar.
- Lever de fortfarande? - Hans far gör det.
Han bor i Château Clouseau å Lamarque.
Han är vinodlare.
Kaninsvin.
Vad gör du?
Det smakar inte detsamma sen vi förlorade Fifi.
Jag saknar Fifi.
Kan ni berätta nåt om er son?
Nej, efter klockan fyra
kan jag inte prata om min son.
- Varför inte det? - Jag provar vin hela dan.
Efter klockan fyra minns jag inte min son.
Då är det svårt att prata om honom.
Det är ett mirakel att jag ens minns att klockan slagit fyra.
Det kändes ju bra.
- Allt väl? - Klart det är.
Jag kontrollerade bara att Nanna dammsugit.
På tal om Nanna...
Hämta Nanna.
Nanna har jobbat för mig i 61 år.
Hon var Jacques barnsköterska.
- Verkligen? - Vad?
- Jag sa "Verkligen?" - Jag vet det.
För ni sa att Nanna var er sons barnsköterska.
Ni behöver inte upprepa vad jag sa.
Jag vet vad jag sa.
Så gammal är jag inte att jag tappat minnet än.
Ta i trä.
Kom in!
Vad skrattar jag åt?
Jag kan inte förklara det.
Nanna är på ingående.
Sitt!
Hon älskar hunden.
Min son Jacques Clouseau föddes 8 september 1920.
Han hade sin mors ögon och sin fars njurar.
Jacques ville bli polis från allra första början.
Han drabbades av många motgångar,
men han var väldigt rådig.
Han var 18 år när han började på universitetet
och föll för en flicka.
Hans drömflicka gifte sig med nån annan.
Jacques ville inte leva längre.
Till dem det vederbör.
Livet är inte längre värt att leva.
Som tur var gick strömmen.
Lampsvin.
När tyskarna invaderade Frankrike,
gick Jacques med i motståndsrörelsen.
Pumpsvin.
Efter kriget blev han polis och resten är historia.
Tack. Det var mycket intressant.
Det ger mig lite mer kött på benen.
Vad menar du?
Era ben är fina som de är.
Ni har fantastiska ben.
- Jag vet att han lever. - Hur vet ni det?
Han har sin mors ögon men sin fars hjältemod.
- Det var ju njurarna. - De också.
En man med sånt hjältemod och såna njurar måste vara i livet.
- Jag hoppas det. - Jag visste det.
Adjö.
Efter mitt möte med den förtjusande gamle mannen,
som är övertygad om att hans berömda son lever,
började jag undra: "Är det möjligt?"
Maffiaboss Bruno Langlois verkar tro det.
Sir Charles Litton anser att såna män är oundgängliga
och därmed outplånliga.
Kommissarie Dreyfus är så besatt av möjligheten
att han är på gränsen till ännu ett nervsammanbrott.
Försvann verkligen inspektör Clouseau till havs?
Eller finns han fortfarande bland oss?
Planerar sitt nästa drag? lnväntar rätt ögonblick att träda fram?
Det är svårt att tro att en sådan stor man haft sån otur.
Fiskmåssvin.
Vi måste hitta kvinnan.
Här är rapporten.
Jag ska gripa den skyldige inom 24 timmar.
Nu börjar vi komma nån vart.
Ni!
- Men det är en oersättlig Steinway. - Inte nu längre.
Hos inspektör Clouseau.
Ett ögonblick.
Till er.
Sir Charles Fantomen, den ökände Litton.
- Fantomen? - En och samma.
Min giriga lilla gula hallick.
Det är nåt jag gärna vill veta.
Till stan.
Följ den där bilen.
Bits er hönd?
Nej.
Fin vovve.
Ni sa ju att er hönd inte bits.
Det där är inte min hund.
Vet ni vägen till Palace Hotel?
Ja.
Expressbud. En bömb. Väntade ni er en?
Din dåre! Din idiotiska österlänning!
Det finns en tid och plats för allt, Cato.
Nu jäklar!
En sak till...
Jag kallades "barrens Pavlova".
Nu minns jag...
Det kändes ju bra.